Трикутник Карпмана
Привіт всім вам і самій собі. Нарешті я отримала день, протягом якого нікуди не спішу, нічого не терплю, не тригерюся, а просто я у ньому є.
На фоні важкого робочого тижня (допасхального) і суботи-понеділка з батьками в Кам'янці сьогоднішній день — просто бальзам на душу.
Справа в тому, що мої стосунки з батьками — це класичний трикутник Карпмана, де матір — агресор, батько — жертва, а я — рятівниця. Я кілька років щосили намагаюся вийти із цього трикутника, але коли ми збираємося разом втрьох, і поруч нема нікого (ні мого чоловіка, ні моїх друзів), стає важко, і все повторюється знову і знову.
Приблизно рік тому я мала експрес-сеанс із психологинею з цього приводу, і ми виробили цікаву методику, як мені емоційно відсторонюватися від споглядання домашнього терору: я уявляю себе вільною чайкою, яка летить над норвезьким фіордом, і яку не гребуть надумані проблеми людей внизу. В мене ця чайка постійно на заставці телефона, і нагадує мені про обрану стратегію.
Ви спитаєте: так а ти намагалася припинити терор матері? Чи переконати батька піти від неї? Та тисячу разів. Це все зводиться ні до чого, лише до того, що винною стаю я. Батько ледь не плаче: "Чому ти хочеш зруйнувати нашу сім'ю, розлучити мене з мамою? Я ж тільки хочу, щоб все було добре...", а матір оре: "Він без мене не виживе, бо він кончений, дурний і безмозглий!!! Кричу, бо інакше до такого дебіла не дойде!!!"
Звісно, я зайняла позицію рятівниці не з дитинства, а вже десь із підліткового віку. І отак була нею то більше, то менше, але років із 20. Та скільки ж ще можна...
Тепер, коли батько телефонує і скаржиться, що матір сховала пульт від телевізора, не запускає пралку з його робочим одягом (а він сам досі не вміє її запускати) і розбудила о 6 ранку, щоб йшов на город, а перший раз за день покликала їсти в 17 годині вечора, я просто кажу: а в нас така погода хороша, ти знаєш, піду прогуляюся, мабуть, та ще й в магазин зайду. Але багато років поспіль я вмовляла його: то не їдь після робочого тижня до неї, їдь до мене в Київ, або переселяйся сюди, квартиру знайду (пізніше я вже мала свою нерухомість, і туди його запрошувала жити). Але він непробивний: люблю Ірочку, і все тут, ну вона ж добра в душі. І хоче одного: щоб я щось таке магічне Ірочці сказала, і терор нарешті припинився. А в мене немає таких слів, Ірочка має заздалегідь заготовані на все відповіді: що він п'є, а отже алкаш, а отже заслужив приниження; що він наскільки тупий, що по-людськи з ним не можна; що він з уйобіщної сім'ї, що він дегенерат, що він глухий... А чого ж було не розвестися з ним? Бо він зіп'ється і вмре без неї!!! І все, коло замкнене.
Якщо ви стикалися із трикутником Карпмана і маєте власний досвід, буде цікаво прочитати ваші коментарі, або й окремі пости.
https://molod-sport.khm.gov.ua/
Кошти з цього поста я вже виводити на квадроцикл не буду, а всі SBD хочу вигідно продати задля подальшого збільшення власної SP. Нагадаю, що нагороди зі всіх постів за крайні 2 тижні я невдовзі планую вивести, щоб докласти до свого збору на квадроцикл для ЗСУ. Дякую команді Steemit за розуміння і, попри обставини, підтримку мого акаунту. Всі ми втомлені від війни, але не допомагати знищувати російського агресора не маємо права.
Знайомо...
Що порадити - хз. Ви вже отрималу кращу пораду, що можна було дати - обрати позицію і дотримуватись... Якщо не спрацювало, значить позиція не дієва. "Пташка на проблемою" - круто та попробуйте щось просте, думаю у Вас уяви вистачить придумати.
Мені допомогла фраза "Ви дорослі - розбирайтесь самі". після 100+ повторювання мене перестали трогати...
"Незрілі батьки дорослих дітей" )))
А ні, не так книжка зветься. Отак: "Дорослі діти емоційно незрілих батьків". То, мабуть, це про моїх і про мене) ще не читала, але якось обов'язково почитаю, що там цікавого пишуть:)
Дякую за поради, Олексію!
ще є цікава книга "как не избаловать любимого ребенка" там круті поради, можна сміливо юзати на батьках, трохи перекрутивши )
Мої стосунки з батьками ніколи не були простими коли я була дитиною, підлітком, та, так би мовити Young adult. Проте зараз ми з мамою найліпші подружки)
У вас чудова мама:)
Та й у мене чудова мама, вона лише жахлива дружина для свого чоловіка, але як мама то дуже так нічого :)
Мабудь життя у нас таке. Люди не можуть договорюватися між собою , ідти на компроміси. Мені ситуація нагадала, як мій колишній коли пішов. То говорив що я не с цього світу, думаю забагато. Перед тим як зробити щось , ну і пргані речі також були присутні. Поки не втрутились його друзі, які мовляли його піти. Хоча я скільки разів говорила, с приводу друзів його. Але він послухав їх, а не мене і я виявилась де поганою що заперечувала спілкуванню його зі своїми друзями ( там наркоман ). Які вмовили його піти від мене. До сіх пір їх слухає, але після ухолу його, він тепер просить повернути його. І в одночас слухає других. Хоча я говорила щоб він мав свою думку, а не слухав когось і робив те що йому говорять. Ось такий в мене був трикутник
Дуже співчуваю(((
Мабуть, у вас трохи інша модель, не класика по Карпману. Але дуже гірко все одно, що все так. Я бажаю вам зустріти іншого, хорошого чоловіка. Якщо вам це треба, звісно.
Та я і особо не шукаю. Сам знайдеться
Знаєш, Юлечко, кожний обирає свою долю... Якось моя подруга сказала своїй матінці: "Та кинь татка! Скільки ту будеш мучитися через його пияцтво?!" І знаєш, що та їй відповіла? "А з ким я тоді лаятись буду?!" Ось так!)))
100%, взаємозалежна токсичність :)
У мене те саме було, тільки у ролі агресора - батько. Він був нормальною людиною, але тільки коли тверезий... а цей стан був рідкістю)
Багато всього довелося пережити 😅
Ох, співчуваю...
Я через це все і сама влізла була в стосунки, де мала власного агресора, і була жертвою (мабуть, надивилася, що стан жертви – це норм, раз батько терпить).
Але в мене в жодній історії з агресором не був замішаний алкоголь. Навпаки – спивалися жертви (батько, я кілька років в 20011-2013).
Дякую, Юль) Це вже в минулому
Добре, що ти вчасно вийшла з цього і не потрапила у багаторічні кандали страждань, як це часто буває... Поганих людей треба відсікати, як би важко це не було. А от з рідними я не знаю як вчиняти... інколи можна якось достукатися і людина змінюється, а в іншому випадку, мабуть, тільки розлучення.
Мої теж хотіли розлучатися (багато років), але до цього так і не дійшло
Я дуже хочу, щоб збулася мрія мого тата: щоб у всіх все було добре :)
Thank you, friend!
![image.png](https://steemitimages.com/640x0/https://cdn.steemitimages.com/DQmd7of2TpLGqvckkrReWahnkxMWH6eMg5upXesfsujDCnW/image.png)
![image.png](https://steemitimages.com/640x0/https://cdn.steemitimages.com/DQmWDnFh7Kcgj2gdPc5RgG9Cezc4Bapq8sQQJvrkxR8rx5z/image.png)
I'm @steem.history, who is steem witness.
Thank you for witnessvoting for me.
please click it!
(Go to https://steemit.com/~witnesses and type fbslo at the bottom of the page)
The weight is reduced because of the lack of Voting Power. If you vote for me as a witness, you can get my little vote.
Upvoted! Thank you for supporting witness @jswit.
The fact is that my relationship with my parents is a classic Karpman triangle, where the mother is the aggressor, the father is the victim, and I am the savior. I have been trying hard to get out of this triangle for several years, but when the three of us get together and there is no one around (not my husband, not my friends), it becomes difficult and it happens again and again.
Quite so touching to read about this. The issue is I strongly believe you can still change the narrative in the family. Yes you can change the narrative in your family
Дуже цікавий і житейський пост і тому мабуть знайшов відгук у серці мабуть чи не кожного члена нашої спільноти (і не тільки), але я зараз не хочу розширювати ваш трикутник Карпсмана до кола Карпсмана (чи багатокутника) 😉
Нехай ця геометрична фігура зникає з життя кожного, погоджуюся:)
Growing up, i didn't really have a close relationship with my dad because he is not always around even till now I still flow with my mom much more than my dad