You are viewing a single comment's thread from:
RE: מה אנחנו מלמדים את הילדים שלנו?
אתחיל מזה שאשמח אם תסביר איך אתה מצטט.
ולעניין-
אני מבין את מה שאתה אומר על הנסיבות. אני פשוט חושב שזה מסוכן ואין לזה סוף.אני מתכוון לזה שאתה צודק בזה שלכל רוע אפשר למצוא מניעים ונסיבות אם מתאמצים לחפש.
האם זה אומר שצריך לבדוק מדוע הנאצים או דעאש היו כל כך מרושעים, הרי אולי הם בסך הכל תמימים שהנסיבות גרמו להם לעשות את שעשו?
אני חושב שלא.
אני חושב שיש מידה של קיצוניות. ואם מישהו עושה משהו שאני תופס כמאוד מאוד "רע" אני חושב על להרחיק ממני את הרוע בכל אמצעי שנדרש. ואני לא אחפש בשבילו הצדקות וסיבות.
בשמחה. שורה שאת מתחיל בסימן > תהיה ציטוט.
אם תתחיל שורה חדשה אחרי השורה עם הציטוט, היא תחשב כשורה חדשה בתוך הציטוט. כדי לצאת מהציטוט צריך שורה ריקה בין הציטוט לבין המשך הטקסט.
שורה חדשה עם שורה ריקה בין לבין.
תהנה =]
יותר מזה. אני בעד לצאת מנקודת הנחה שכל רוע הגיע מנסיבות כלשהן, בלי להחשיב אותן מיד כנסיבות מקלות, חלקן מהנסיבות אינן. אבל יש נסיבות להכל ושום דבר אינו "פשוט כך".
האם כדאי לבדוק? תמיד.
האם היו תמימים? ממש ממש סביר להניח שלא.
למה כדאי לבדוק? בשביל ההסטוריה לא תחזור על עצמה. אם אנחנו לא מבינים את הנסיבות שגורמות לאומה תרבותית כמו גרמניה להפוך לסיוט בינלאומי, איך נזהה את הנסיבות הללו לפני שהופכות לסיוט בעתיד? או בהווה...
זה בדיוק אותו הגיון שמוביל מהפכה פילוסופית ברפואה ובפסיכולוגיה בכמה עשרות שנים האחרונות, טיפול בסימפטום הוא טוב ויפה, אבל אם אין הבנה של שורש הבעייה - אין טיפול אמיתי.
כן. אין סתירה, וכמו שכבר רשמתי, גילוי והכרה בנסיבות הרוע אינן שוות להצדקת הרוע.